- Okej, tack! - EN KOMEDISPECIAL FRÅN NETFLIX
Tack så mycket!
Tack. Hur står det till?
Hur är läget?
Tack.
Det är ett nöje att vara här
i hjärtat av Atlanta i Georgia-området, i denna oas.
Det är ett nöje att vara här. Jag vet inte varför jag åkte hit i juni.
Jag tänkte mig inte för.
Det är så jävla varmt därute. Det är bedrövligt, hemskt.
Med den värmen förstår man varför folk är rasister här i Södern.
Jag fattar. Hur kan man ens komma överens med nån?
"Titta på dem där borta som dricker en kall dricka!
Lemonad var till för den vita mannen!"
Så...
Vad har jag gjort i mitt liv? Försökt att komma i form.
Men jag hatar gymmet, så jag äter vegetariskt två gånger i veckan istället.
Det är brutalt.
Jag grejar det bara till cirka kl 17:00.
17:00. Det var vad jag insåg om mig själv, visste ni det?
Nåt måste dö varje dag, så jag ska kunna leva.
Nåt måste avnäbbas,
plockas,
boxas i käken, bara för att jag ska överleva.
Jag försöker äta couscous och all den där skiten.
Det är hemskt.
Jag såg ett teveprogram där de sa, att om alla blev veganer,
om alla blev veganer eller vegetarianer, eller vad i helvete de sa...
En av de där "V-na", eller hur?
De sa att det skulle vara bra för miljön.
Det är all den där all boskapen som står överallt, och när de fiser
stiger gasen upp i atmosfären och orsakar något.
Eller hur?
De säger alltid samma skit.
"Om alla blev veganer, skulle luften bli...
Om alla körde en elbil,
om alla hade snöskor på sig."
Eller hur? De säger inte som det är.
Ingen vågar säga, "Lyssna, 85 % av er måste dö."
Det är allt! Det är allt.
Jag har gnällt om befolkningsproblemet
under tre specialsändningar på raken.
Väntat...
på en politiker som vågar säga det,
men de gör det inte.
Vi lever i en demokrati. Eller hur?
Man kan inte vara ärlig i en demokrati. Man måste vinna röster.
Man kan inte ställa upp i valet med det som en plattform.
Komma ut där och säga: "Om jag blir vald,
kommer jag att implementera ett program
att omedelbart eliminera minst 85 % av er!
Jorden kan inte upprätthålla antalet...
Låt mig prata till punkt!
Detta kommer inte att ske slumpmässigt.
Under era säten har ni en flervalsenkät.
Om du inte tog med en penna, så är du redan körd!"
Man kan inte göra så.
Man måste vara trevlig.
Man måste vara jävligt trevlig, särskilt i dagsläget.
Alla hamnar i trubbel på grund av alla de där jävla grupperna
som jämrar sig och klagar varje gång nån säger nåt.
"Vi är en del av en grupp."
Man måste be om ursäkt.
"Förlåt alla ni som äger shar-pei-hundar.
Jag menade inte att säga att det är en jävligt ful hund, nej."
Eller hur?
Du och din grupp kan dra åt helvete. Vad sägs om det?
Har du typ två miljoner människor i din grupp?
Det finns 400 miljoner i det här landet. Ingen bryr sig ett skit.
Eller hur?
Vem i helvete ansluter sig till en grupp?
"Jag ska ansluta mig till en grupp idag."
Gå på möten. Vilken jävla loser, eller hur?
Det är även vad jag anser om folk som blir upprörda över
Michael Sam, football-spelaren som är bög
och som kysste sin pojkvän när han blev uttagen.
Alla jämrar sig och klagar.
Det är vad man får stå ut med när man tittar på uttagningen.
Vilken jävla loser
sitter där och tittar på omgång efter omgång?
"Jets spelar i nästa.
Jag tror de behöver en quarterback.
De måste stärka försvarslinjen."
Det är som att gå på en examenstillställing
där man inte känner nån som tar examen.
Man sitter bara där.
De kommer att ha hela namnlistan nästa dag.
Där står alla namnen på vem som värvade vem och när.
Måste du sitta där och titta på skiten?
De korkade intervjuerna.
"Ja, du är med i Buffalo Bills. Hur känns det?"
"Det är en välsignelse. Jag vill tacka Gud.
Jag ska göra mitt bästa, det är en bra organisation
och samma skit som de sista 80 killarna sa. Så, ja."
Ja.
Jag är glad att han kysste honom. Han skulle ha sugit av honom för fan.
Ja!
Med födelsedagstårta i munnen och en tomteluva på huvudet,
bara för att förstöra hela året.
Hålla upp en flagga som sabbar Flaggans dag. Det är etsat i minnet.
Ja.
Jävla korkade grupper.
Folk ber dem om ursäkt, som om de har någon sorts makt.
Be om ursäkt om du är en skit.
Men förutom det, dra åt helvete. Ja.
Alla hamnar i trubbel, precis som ungar.
Jag uppträdde i Dallas och en servitris skrev på svarta tavlan:
"Vi gillar vår öl precis som vi gillar vårt våld, inhemskt."
Ja!
Jag måste bara säga att det är ett jävla bra skämt!
Det skämtet är så simpelt, men funkar med de orden.
Tar man bort ett ord, funkar det inte.
Det är ett perfekt skämt. Men spelar roll, ingen bryr sig.
En person kommer in och gillar det inte, och ber restaurangchefen att ta bort det.
Han säger: "Vi har sån humor här.
Köp en bira och dra åt helvete. Det är vad vi gör."
Hon tar en bild av det och lägger upp den på Facebook.
Plötsligt börjar folk klaga. De avskedade restaurangchefen och servitrisen.
Bara på grund av det. Ja!
Jag förstår inte. Vad tror de ska hända
om nån läser det skämtet?
Att du är en kille som aldrig skulle slå en kvinna.
Du skulle aldrig slå en kvinna. Man får inte slå en kvinna. Nej.
Har ni sett hur de faller? De faller som småbarn.
Som om de aldrig fallit i hela sitt liv. De tar aldrig emot med händerna.
Det är hemskt att se. Man kan inte slå dem. Eller hur?
Så vad försöker du säga? Nån...
Menar du att nån som aldrig slagit en kvinna
ska komma in och läsa skämtet
och säga: "Vänta lite, va!"
Det var det dummaste jag hört.
Det finns alla möjliga skyltar där det står att man inte ska slå kvinnor,
men folk gör det ändå.
Vad tror ni att kvinnomisshandlare gör när de kör hem?
Att de är så fokuserade på att slå sin fru
att de har bindel på sig och inte läser nåt?
De ser inte Slå inte din fru-skylten?
De gör det ändå.
Blev det för sjukt för er?
Sabbade kyrkorgeln det när jag var häruppe?
"Välj Jesus, och slå era kvinnor."
Har ni nånsin tittat på de där korkade, religiösa TV-showerna?
Den där jävla Joel Osteen, har ni nånsin sett honom?
Han snackar så mycket skit att han blundar när han pratar.
"Ja, i Jesu namn. Är de fortfarande här?"
Han vågar inte ens titta.
"Vill du ha isglass? Jesus vill att du ska ha isglass.
Han vill att du ska ha den isglassen."
Hans jävla elektriskt blå matta.
Ja, alla hamnar i trubbel på grund av de jävla grupperna.
Se bara så många gamlingar som hamnade i trubbel i år.
Gamla människor hamnar i trubbel.
Den gamla kvinnan som bakar kakor
på Food Network.
Ja, Paula Deen. Hon hamnade i trubbel
för hon hade ett bröllop med ett slavtema, eller vad fan hon gjorde.
För att försvara henne så vill man ju ha ett originellt bröllop.
Det finns inte många teman kvar.
Man måste använda sin gamla fantasi om man vill
imponera på folk med ens kreativitet, eller hur?
Jag ska ha ett poolparty med ett förintelsetema senare i sommar.
Det ska jag.
"Och nu hoppar alla in i poolen, ja."
"Det var konstigt, det var både stötande och nåt nytt på samma gång.
Jag vet inte vad jag tycker om det."
Ja, hon hamnade i trubbel.
Den gamla bondlurken i "Duck Dynasty" hamnade i trubbel.
Clippers ägare hamnade i trubbel.
Jag menar inte att vad de gjorde inte var stötande.
Det som gjorde mig förbannad var att ingen i media ens
nämnde deras ålder.
De är ju skitgamla!
Vad tror ni de tänkte på?
Har du nånsin pratat med en mor- eller farförälder och ställt fel fråga,
och sen gick det helt åt helvete?
"Sluta, sluta! Låt oss återgå till att prata om kakorna, mormor!
Låt oss lämna det bakom oss, vad i helvete?"
Ja, de är gamla.
Vad tror ni de tänkte på?
Jag menar... ärligt talat,
folk var för hårda mot Clippers-snubben.
Det var inte så illa för att vara en 80-årig vit kille. Eller hur?
Han sa inte "N" -ordet en endaste gång.
Det är otroligt för en 80-årig vit kille.
"N" -ordet borde ha nämnts under hela videon.
Han sa det inte en enda gång!
Om du lyssnar på videon igen... Lyssna på den igen.
Förutom Instagram, så är han jävligt liberal.
Han säger: "Du kan umgås och ha sex med dem,
men promota det inte på Instagram."
Ja, det var den sjukaste och mest kategoriserade
rasism jag hört i hela mitt liv.
Nåt om Instagram. Förutom det accepterade han det.
"Du kan göra en snögubbe med dem, gå till en vattenpark,
gnugga era magar mot varann.
Promota det bara inte på Instagram."
"Men Facebook då?"
"Jag ger blanka fan i Facebook!
Håll det borta från Instagram!"
Ja.
Inse att grabben är 80 år.
Räkna ut det. Killen föddes 1934.
Det var 13 år innan Jackie Robinson bröt ner färgbarriären.
Under de första 12,5 åren av killens liv spelades baseball bara med vita spelare,
och det var helt okej!
Det första 12,5 åren. "Nästa, Whitey Willoughby!
Ett rakt slag till Hacke Hackspett, vilken lyra!
Otroligt, till Chris Cracker!
Vilken härlig dag för bollspel.
Vit baseball, vita spelare."
Hans föräldrar var en del av generationen som avslutade
folkmordet på indianerna.
Det var de som lärde honom alfabetet.
"A, B, C, D, E...
Ta bort vilden från mina ägor!
Stick härifrån!
Jag trodde att vi hade dödat er alla!
Sätt ett staket runt dem!
H, I, J, K..."
Ja. Vad trodde ni skulle hända?
Vet ni vad det stora brottet var som Clippers ägare gjorde?
Han levde för länge.
Jo. Om han dött cirka 1969, 1970, skulle ingen ha tänkt på det.
Titta bara på Walt Disney, som var känd för att vara en antisemit.
Men han dog i början på 70-talet. Ingen bryr sig.
Han hade ett slott och en massa möss som sprang omkring.
Ingen bryr sig.
Den här killen fortsatte att leva.
Man kan faktiskt leva för länge.
Man kan faktiskt leva för länge, det är sant.
Gästfriheten kan ta slut.
Jag lovar, folk ansåg nog att killen var en hippie på 40-talet.
Han gick omkring där och sa: "Du kan hänga med dem,
ha sex med dem, polarn."
Hans pappa blev skitförbannad:
"Jag ska säga dig en sak, Umgås med dina egna!"
Men det är sant.
Livet kan gå oss förbi. Det händer. Man fortsätter bara att leva.
Jag tror man har typ, 25, 30 år på sig
att absorbera så mycket man kan, och det är allt man vet.
För då gifter du dig och det är över.
Du får några ungar, och blir indragen i bubblan.
Du har inte tid att observera vad som händer i världen.
Du är fast med de här ungarna. "Den skiter överallt!
Bli inte en massmördare! Rör inte det!"
Du är helt insyltad i det.
Får du tre eller fyra ungar blir det som ett 25-årigt straff,
med att försöka få dem att gå ut college.
Samhällets krav slutar aldrig.
Du får den sista att gå ut college, backar ut från bubblan...
Du vet inte vad som har hänt. Du lägger inte ens märke till det.
Du går tillbaka till din gamla skivsamling.
Om nån sticker en mikrofon i ditt ansikte hamnar du i trubbel.
Ja. Det är en av de sorgliga sakerna med livet.
Du blir gammal och det går dig förbi. Det känns som det går mig förbi.
Jag är 46. Jag har inte ens barn, men jag kan inte hålla tempot längre.
Jag skulle uppträda på ett college,
och tänkte: "Jag måste ta reda på vad ungarna gillar.
Jag var 24 när en fjärdeårselev föddes.
Jag måste ta reda på vad de gillar.
Jag antog att de gillade DJ-musik eller nån sån skit,
så jag tittade på lite av det.
Ni vet?
Så jag hade en referens eller två.
Jag vill inte vara den där gamla komikern som kommer till giget
och säger: "Vad är det med Monica Lewinsky?
Är det inte helt galet? Jag menar, år 2000...
kommer min stylus att funka? Jag vet inte."
Så jag satte på skitmusiken. Jag klarade inte mer än 90 sekunder.
90 sekunder. Jag hade ett öppet sinne. "Okej, spela den då!"
90 sekunder senare är jag en gammal gubbe.
"Det här är inte musik!"
"När jag var barn klädde man sig som en kvinna och sjöng om djävulen.
Det var musik det!
Och man hade en ballad på varje platta. Videon var först svartvit
och när gitarrsolot började övergick den i färg.
Ja, det var musik det."
Ja.
All den här skiten går mig förbi.
Jag hamnar i trubbel senare i livet. Transsexuella atleter?
Jag förstår mig inte på det.
Jag bryr mig inte om du vill byta kön, men jag är ett sportfan.
Det är ett helt nytt koncept för mig att du kan vara en kille
rankad som nummer 80 i världen.
Du skär av dig kuken och sätter på en sport-bh,
och nu är du den bästa tennisspelaren i världen
och kommer ut där med dina manliga skuldror.
Det är inte rättvist. Jag kanske har fel.
Jag kanske bara är en gammal gubbe. Jag har ingen aning.
Men jag har hört ryktas att några av dem har börjat med MMA.
Det får inte hända.
En kuklös snubbe bankar skiten ur en kvinna.
Han kan lika gärna slå henne med sin avskärda kuk som en ficklampa.
"Rör dig inte!
Hennes ground and pound är otrolig!"
Ja.
Jag menar inte att de har rätt eller att jag har rätt.
Jag vet att jag är en jävla idiot.
Men den där "Duck Dynasty" -killen... Jag vet att det han sa var fel,
men jag förstår inte vad folk är chockade över.
Säger man homofobiska saker säger folk: "Kan du fatta?"
Ja, jag kan fatta det.
Om jag var i Vegas, skulle jag satsa 90 % på att han skulle säga det.
Jag skulle satsa 10 % om det fanns några tvivel, bara ifall att.
Är ni verkligen chockade att en bondlurk med skägg ner till kuken
som sitter i en båt mitt i ett träsk och skjuter vilddjur tycker så?
Vad trodde ni han skulle tycka?
Trodde ni att han hade progressiva tankar om samkönade bröllop?
Ja.
Tyckte han inte precis det ni trodde?
Han tyckte...
Gissa vad som också gör mig förbannad? Att all homofobisk skit
kommer från kyrkan.
Det står nåt i den om det.
Jag har aldrig läst Bibeln.
Jag försökte. De måste för fan uppdatera den.
De uppdaterar iTunes var sjätte dag.
Kan vi inte uppdatera språket och göra det lite mer
användarvänligare... för nån som mig?
Eller hur?
Det är därifrån han får alla de jävla idéerna.
Det är inte "Duck Dynasty" -killens fel att han gick på...
söndagsskolan 1949.
Jag tror all den skiten kommer från kyrkan. De hjärntvättar en, för fan.
Klappa inte. Jag kan inte läsa.
Följ någon annan.
De hjärntvättar en.
Man kommer till kyrkan med en tom hjärna, och de fyller den som en gelémunk.
De hjärntvättar en. "Säg vad vi säger när vi säger det.
Säg det igen, sen kan du gå hem till dina leksaker."
"Okej, jag säger det.
Jag säger det igen.
Kan jag gå hem till mina leksaker nu?"
Och man repeterar allt de säger.
Det som är bra, det dåliga och det som är jävligt hemskt.
De sätter en stjärna i ens panna.
"Du är en stor pojke."
"Det verkar som människor gillar mig!"
Du fortsätter med ditt liv.
Du går på college, tar magisterexamen i engelska,
som bondlurken hade. Han uppfinner den nya ankvisslan
eller vad i helvete man kallar den för.
Din låter: "Kvack, kvack!"
Min låter: "Kvack-i helvete-kvack!"
Snubben tjänar miljarder, får sin egen TV-show, han lever livet.
Och från ingenstans kommer samma fråga
60 år senare från söndagsskolan,
och han står upp som en i filmen "Manchurian Candidate".
"Jesus gillade horor och spetälska, men gillar inte homosexuella."
Alla freakar ut och han säger,
"Det var de som sa det!"
Och de är alla döda. "Åh, vart tog alla vägen?
Jag trodde jag var en duktig pojke!"
Han är bara en skrämd gammal man i en båt, och folk skriker på honom.
Jag fattar inte...
Jag fattar inte varför en grupp som GLAAD...
Jag glömmer alltid att det står för bög, lesbiska all...
Vad i helvete det än står för.
Varför ifrågasätter de den gamla gubben i båten?
Varför ifrågasätter de inte de som skriver Bibeln?
"Kan du vara vänlig och riva ut de sidorna?"
Det gör de inte. Det är Vatikanen. De har sin egen stad.
De har en mur runt sin egen stad.
De borstar bort pedofilfall som om inget hänt.
De svarar inte på det.
"Åh, vad hände? Verkligen? Dra åt helvete."
Klick. De bryr sig inte.
Jag lärde mig för länge sen, vad ni än gillar, gillar ni,
men jag gillar inte de där religiösa sakerna där...
Och det här är varför. Jag tog avstånd från min egen religion.
Jag var tvungen att vara ärlig mot mig själv. För det första...
jag gillade inte att gå till kyrkan varje vecka.
Jag gjorde inte det. Delvis på grund av att jag är lat.
Jag vill inte gå upp på söndagar,
och jag hade redan hört alla berättelserna.
Jag hade hört dem tre, fyra gånger och snubben har inte kommit tillbaka än.
Vi tjatar om samma sak hela tiden, jag vet det.
Eller hur?
Och den andra aspekten var, jag var tvungen...
att vara uppriktig mot mig själv.
Jag tyckte min religion verkade vettig och alla andras lät korkad.
Det gjorde jag.
Jag pratar inte om grundprincipen av alla religioner.
Grundprincipen låter logisk, som De tio budorden.
Döda inte nån.
Rör inte min fru. Det är min cykel. Eller hur?
Allt det låter vettigt.
Jag har brutit mot praktiskt taget
alla budord, förutom det femte.
Jag har inte dödat nån än.
Men med de mordiska tankar jag har ibland, tror jag att jag kan det.
Som när nån går ombord på ett plan och sparkar av sig sina mockasiner,
och har på sig guldtåade kostymstrumpor,
och korsar fötterna vid fotlederna
och börjar gnugga fötterna mot varann.
Jag ser hela scenariot framför mig.
Jag virar runt sockan.
Eller hur?
Jag ser det framför mig, så vi får väl se.
Det är fortfarande i ett tidigt skede.
Men berättelserna om hur vi kom hit,
vart vi är på väg och vad som händer när vi dör.
Alla andras religioner lät korkade.
Jag bor i Los Angeles
och det finns en massa scientologer där,
och första gången jag hörde nån berätta om scientologi,
tänkte jag att det var det dummaste jag hört i hela mitt liv.
Ja!
Heter er kille Ron?
Ron!
Han levde inte för tusen år sen, så han kunde dölja mycket av det i mystik.
Killen levde för 45-50 år sen.
Han hade körkort och ett personnummer.
Det finns videoklipp när han slår i tån. "Vad i helvete!"
Jag vet vad som hände. Han jobbade på Denny's och tröttnade på det.
"Jag startar en religion. Lyssna allihopa, ett rymdskepp kommer att återvända.
Alla får gympadojor. Det här är Tom Cruise.
Vi ska försöka rena dig."
Jag parafraserar.
För att vara rättvis mot scientologerna, så parafraserar jag,
men det är i grund och botten vad de tror på.
Och jag sa att det var det dummaste jag nånsin hört
när jag samtidigt trodde
att en kvinna som aldrig blivit knullad
fick ett barn som gick på vatten som dog och kom tillbaka tre dagar senare.
Så...
Ja.
Det lät vettigt för mig.
Så en dag slog det mig,
hur kan det låta vettigt men inte den andra skiten?
De har ett rymdskepp i deras story. Vi... eller hur?
Vi har en rymdfärja och gympadojor.
Det är mycket jag kan relatera till.
Varför tycker jag det låter så dumt?
Vet ni varför? För jag hörde deras story när jag var vuxen.
Jag hörde min story när jag var fyra.
När jag hörde min story, kom fortfarande en fet jävel
nerför skorstenen och gav mig julleksaker.
Om jag tappade en tand, fanns en fe. Det fanns en påskhare.
Varför inte också en skäggig bebis som gick moonwalk över sjön?
Och kastade ut bottenlösa hinkar med räkor eller vad Han än gjorde.
Det låter ju hur vettigt som helst.
Men när jag blev äldre började det raseras.
"Äsch min son, det är inte nån fet jävel, det är bara din mamma och jag.
Din mamma är tandfén, harar lägger inte ägg,
hennes bröst är fejk, NBA är oärliga! Bankirer är horor!
De flesta av dina drömmar slår inte in!"
Eller hur?
Och jag insåg att, oj, det är så här världen är.
Och under tiden ifrågasatte jag
den här enorma jävla storyn.
Jag var tvungen att bestämma mig. Vad ska jag göra?
Vad ska jag göra med det här? Ska jag tro på det?
"Det är väldigt kränkande för mig och andra kristna och..."
Och bli den där mesen?
Bli en nonchalant kristen, med en fot på basen,
som säger: "Ja, jag går till kyrkan några gånger om året,
och om mina föräldrar kommer till stan.
Jag låtsas att jag går hela tiden men det gör jag inte längre."
Eller mitt sista alternativ som var att
bara släppa skiten.
Bara släppa det.
Släppa det som det där läskiga ögonblicket i curling.
Ni vet.
Det ögonblicket då skjutaren eller vad man kallar dem för,
glider med stenen.
Låt mig göra det rätt, bara glider.
Och man tror att han är med i leken, att båda två
är ett lag och helt plötsligt utan vidare...
Stenen fortsätter framåt och killen står kvar.
Det var vad jag gjorde med min religion. Jag släppte den.
Jag läste inte upploppslagen för någon, jag bara släppte den.
"Och på den tredje dagen uppstod Han igen enligt skrifterna..."
Jag flöt bara iväg.
Så nu är jag i en konstig situation
där jag inte har någon religion.
Obegränsad och fri.
Jag skulle vilja tro på nåt,
så jag har frågat folk vad de tror på
och jag har inte lyckats hitta nåt.
Jag försöker vara fördomsfri. Jag uppträdde i Helsingfors,
och där är de lutheraner, och de tror
att när man dör är man död och det är allt.
Död, som en duva och bara ligger där. Det är över.
Jag blev helt paff. Verkligen? Är man bara död?
I min religion dör man och kommer till himlen för att dömas.
Gud sätter in en DVD om ditt liv.
"Jag vet inte vad jag anser om det där.
Kan du förklara det?"
Det här kanske blir det mest arroganta jag säger ikväll,
men jag känner mig bitter över att jag kommer att dömas en dag.
Att det är sant att nån ska döma mig.
Det låter inte klokt.
Grabben, du skapade mig, så det här är ditt misstag.
Försökt inte att skylla det på mig.
Herregud.
Du gav mig en fri vilja, du skapar horor,
du gjorde mig dålig på matte
och du tror att mitt liv blir helt problemfritt?
Du ser till att jag misslyckas och nu har du mage
att inte ifrågasätta... ditt eget jävla jobb.
Om jag tillverkade en bil och den inte startade
skulle jag inte elda upp den för gott.
"Din onda jävel!" Elda upp den bara.
Jag skulle felsöka problemet.
"Finns det bensin i motorn? Är batteriet laddat?
Förutom det, måste en riktig man undersöka det, men jag tror på dig.
Jag ska försöka hjälpa dig."
Ja, min religion är helt jävla galen.
Min religion, på det sätt som jag uppfostrades...
Man kunde komma till himlen,
men några av ens familjemedlemmar kunde troligen inte det,
eller några av ens vänner.
Det låter inte ens vettigt.
Hur ska jag kunna uppskatta himlen om det är så?
Jag bara sitter där och väntar på att mina vänner ska dyker upp.
"Herregud, var i helvete är de? Det har gått 150 år!
De måste ha ätit en massa brysselkål eller nåt skit!
De gör väl yoga, eller hur?"
Och en dag inser man att de inte kommer.
Hur kan jag trivas i himlen då?
Jesus kommer fram och säger:
"Hej, hur är läget, allihopa? Är det inte underbart?"
"Ja, det skulle vara ännu bättre om min familj och alla vänner
inte brann för evigt!
Det är lite svårt att uppskatta himlen när man bara
tänker på det, J-stjärnan, eller vad tycker du?"
"Jag bad dig inte att komma hit.
Du går fram mot mig med dina stora dumma sandaler."
"Hej, hur är läget här?"
"Varför kom du hit?
Jag bryr mig inte. Berätta det för din pappa. Jag bryr mig inte!
Jag är redan härinne.
Tänker du sparka ut mig efteråt?
Dra åt helvete. Jag visste att Han skulle bete sig så, jag visste det.
Chefens son är den värsta.
Han tror han har vissa privilegier."
Så ja, de tror att när man dör är man död.
Man är bara död.
Hur kan man acceptera att man inte existerar längre?
Jag kunde inte förstå det.
Han sa: "Som när du inte var född, minns du det?"
Och jag sa: "Nej." Och killen sa: "Ja, precis så."
Det låter ju inte bara vettigt men det är också skrämmande.
Ärligt talat, jag hatar hur rädd jag blir nuförtiden.
Jag får nya rädslor. Jag är flygrädd nu.
Jag har aldrig varit rädd för det. Det gäller inte alla plan.
Jag gillar inte småplan helt plötsligt.
Och det har inget med planet att göra.
Jag litar på planen, men inte på piloterna.
Vet ni varför? Jag tror inte flygbolagen gör det heller.
Det är därför den grabben flyger det lilla planet.
Flygbolaget sa: "Vi ger dig 28 personer...
och ser hur det går.
Du flyger iväg med dem, landar, du tar med dig 28 tillbaka.
Vi låter dig göra det ett tag.
Gör det ett tag. Får vi inga klagomål,
ingen berg-och-dalbana,
ingen sån skit, så ger vi dig 35 personer.
Och en dag flyger du ett jetplan..."
Oj! Vi flyger lite snabbare. Eller hur?
Stora plan har en pilot som vet vad han gör.
Han har troligen varit med i ett krig och är van att bli skjuten på.
Och han kan inte landa schabraket? Löjligt. Eller hur?
Folk klagar längst bak: "Mina hörlurar fungerar inte!"
Han bryr sig inte ett skit. Han är däruppe och sover.
Han försöker se till att nåt händer, han är så jävla uttråkad.
Det sitter en tuffing där, eller hur?
En gång flög jag till Albany i New York,
en stad som ingen åker till.
Jag flög i ett mindre plan, och allt gick bra.
Helt plötsligt fick vi turbulens.
Och det slutar och alla tittar runt och skrattar nervöst, typ...
Helt plötsligt kommer den tillbaka så det förslår.
Man kan bokstavligen höra metallen som planet är gjort av...
Plötsligt väsnas killen som sitter tre rader bakom mig.
Jag ljuger inte, jag har aldrig varit så jävla rädd i hela mitt liv.
Det oväsendet är acceptabelt från en kvinna eller ett barn.
Men att vända sig om och se en 37-årig man med mustasch...
Håren stod upp på armarna.
Jag ber till en högre makt och jag tror inte ens på skiten!
Jag önskar bara att jag hade vågat vända mig om och säga:
"Grabben, håll käften för fan!
Herregud, var en man, håll det inne.
Håll det inne, förneka dina känslor, bete dig som om du vet.
Bete dig som en man nu."
"Herregud.
"Tror du inte att jag känner samma sak..
Det gör jag!
Men det blir inte bättre om jag gör som du
och gör det här flyget till ett spökhus?"
Jag hoppas verkligen inte
att en kvinna blir kär i killen,
gifter sig med honom och får halva...
jävla ungar.
Och vet ni vad? Vi blir ett svagare släkte.
Det blir vi.
Minns ni på den tiden
då ni tittade på djur på Discovery Channel?
Nu bygger de bilar, men det brukade handla om djur, eller hur?
Nu handlar det bara om bilar.
"Jag ser fram emot att få förgasaren idag.
Förgasaren passade inte."
"Vad menar du med att förgasaren inte passade? Pappa blir arg."
De har inte tid att bygga bilen. Det är så jävla korkat.
"Vi måste ha bussen klar tills på torsdag!"
Vad händer annars? Vill killen inte ha den längre då?
"Du får den när vi är klara, okej?
"Det är ett säkerhetsproblem. Vill du ha bromsar på den?
Gå och käka lunch då för fan."
Så, förr...
Förr handlade det bara om djur,
och det var allt
från ett lejon till en insekt.
Om man har en droppe av
mesblod i sig, skulle ingen av kvinnorna knulla dig.
Då var det kört. Ditt liv var över.
Ingen myrmus till dig under hela ditt eländiga 8-dagars myrliv,
för alla dina sex ben skakade när det blåste,
och den kvinnliga myran såg det.
De sa: "Håll er borta från den där.
Han kommer att äventyra hela stacken.
Och Stacy, lyssna på mig."
Människor känner empati. Nån kvinna blir kär.
"Han är snäll.
Han har en ylletröja.
Han gillar att baka.
Han låter mig prata till punkt."
Vilket är bra kvaliteter, men man måste veta
att när man blir ihop med en sån kille, så tar man en ren chansning.
Man hoppas på att den jävla yxmördaren
väljer huset bredvid,
för Gud förbjude att han väljer ditt jävla hus,
med killen som ska försvara dig,
som kommer att skrika högre än du
när killen kommer genom den jävla dörren.
Du vänder dig om, och ser hans fega fötter som försvinner genom köksfönstret.
Inte vet jag, men det är riskabelt.
Jag är för hård mot killen.
Jo, det är jag, för jag var lika rädd som han.
Förutom att jag inte skrek som han,
för det finns en simpel anledning till det.
Anledningen är att grabben fick för många kramar som barn.
Folk sa: "Hur var din dag? Vad är det?"
Och all den där skiten.
Det var därför jag kom hit.
Jag kom hit för att säga till er att sluta krama era barn.
Ni förstör det här landet.
Ni kan krama era döttrar, det måste ni göra.
Krama horskorna ur dem,
låt dem veta att du är en bra man och att de ska hitta en man som du.
Ni måste göra det.
Du kan krama din son lite,
men var tredje eller fjärde gång måste du slå dem.
"Lägg av, det gjorde inte ont, res dig upp!"
Jag växte inte upp i en familj som...
Det var inte en känslomässig...
"Ring när du kommer fram."
Inget av den skiten.
Första gången mamma kramade mig, var en gång
när jag var liten och sen när jag flyttade ut. Det var allt!
Och vi kramades bara för att vi visste att vi skulle det.
Så vi försökte... Vi var som två parkeringsmätare
som blev levande, vi nästan slog ihop huvudena.
Det var så jävla hemskt.
Ibland när jag kör nerför gatan och tänker på den kramen,
är det är så hemskt att jag måste skrika ut minnet ur huvudet.
Jag kör nerför gatan och bara...
Gör någon annan det?
Måste ni ibland skrika ut saker från huvudet?
Det är nåt med mig,
allt jag ångrar kommer upp när jag duschar.
Jag vet inte varför.
Det är nog för att jag duschar och har tid att tänka,
och jag tänker på skit jag gjorde i tredje klass.
Då jag gjorde bort mig helt
och jag duschar och bara...
Och min fru säger alltid: "Är allt som det ska därinne?"
Jag säger: "Ja, jag råkade bara skruva fel på varmvattnet.
Jag vred upp det för mycket."
"Varje dag?"
Så...
Ja...
Jag frågade mamma en gång efter att jag flyttat ut
och såg andra familjer interagera:
"Varför kramades vi aldrig?"
Hon sa: "Jag ville krama er barn när ni var små,
men jag var rädd att du skulle bli bög."
Och jag sa: "Var du rädd för det?"
Och hon sa: "Det var din pappa som var det.
Jag skyddar honom alltid. Han var rädd.
Han sa att du vet inte hur man uppfostrar pojkar,
och om du kramar dem, så händer det.
Så man kompromissar i ett äktenskap."
Ja, så hon kramade oss nästan aldrig,
för pappa sa att om hon gjorde det så skulle vi bli bögar.
Det var en bra sak som pappa gjorde för mig.
Låt mig prata till punkt innan ni börjar blogga, okej?
Och det visas på en delad teveskärm på "God morgon Atlanta".
"Komedi. Kan det gå för långt?
Igår på Tabernacle..."
Sitter där bredvid en bloggare som äter ostbågar.
Så, ja, så ligger det till.
Jag försvarar pappa, för det är vad som händer när man får barn.
Vad jag vet, jag har inga barn. Om man får barn, vad gör man?
Man vill ge dem en bättre barndom.
Man vill behålla skiten som föräldrarna gjorde som funkade,
och göra sig av med skiten som inte funkade.
Så det var pappas förbättring, hur sjukt det än var
av hans barndom, som han aldrig pratar om.
Som en krigsveteran som aldrig nämner kriget.
Så jag tänkte att om det var hans förbättring av hans barndom,
måste hans barndom varit typ:
"Byt inte hans bajsiga blöjor.
Låt honom komma på det själv.
Ut i regnet, din skitunge!
Låt mig ta hand om det här, damen!
Varför står du fortfarande här, din skitunge?"
Så han tog det från den nivån...
till "krama honom inte, för då blir han bög".
Okej?
Och om jag får barn en dag,
sänker jag nivån till: "Han får inte gå dramakursen."
"Han får inte gå dramakursen, för så är det bara, damen!
Låt mig ta hand om det här!"
Jag kommer inte att fixa allt.
Och det är inte en homofobisk grej heller,
att min eventuella son inte skulle gå nån dramakurs.
Det är det inte.
Jag skulle låta min eventuella dotter gå dramakursen.
Min son får inte göra nån sån skit,
bara om jag skickar honom till en av de där "Fame" -skolorna
där alla gör det, en av de där kreativa skolorna.
Man går till kafeterian där folk sjunger:
"Vad är keso gjort av?"
Det får han göra så mycket han vill.
Det får han göra så mycket han vill, men jag låter honom aldrig
göra det på en kommunal skola med de jävla djuren!
De kommer att banka skiten ur honom!
Han kommer att komma hem med kalsongerna i röven,
och sen måste jag vara den vuxna personen som går till rektorn
och säger: "Det står inte rätt till här!"
Jag vill inte göra det.
Jag vill hitta den jävla 8-åringen. Är han så här lång?
Jag vill hitta ungen som gjort det mot min unge,
hålla honom upp-och-ner i sand eller en pöl,
vart som helst där syret kommer att ta slut,
och bara lämna honom där.
Man väntar tills ena benet börjar skaka, så man vet att det är hans sista andetag,
sen vänder man honom upprätt och grabbar tag om hans hals
och säger något hemskt.
"Gör du så igen, kommer jag att slå ihjäl din morsa
med familjens hund." Okej?
Problemet löst.
Så mycket i mitt liv har förändrats sen jag var här i Atlanta senaste gången.
Jag gifte mig. Det är den stora nyheten.
Ja, det gjorde jag.
Jag är väldigt glad över det.
Jag är väldigt glad, för det började bli konstigt.
Man är 45 år gammal.
"Min flickvän och jag ska gå ut och köpa läsk."
Vi gick på fester. Det var bara konstigt.
För jag umgås med folk i min ålder och alla är gifta och har barn.
Jag kunde inte bidra när folk stod där
och pratade om giftermål och ungar.
Jag kände mig som en unge som satt där när de sa:
"Uppsyningsmannen för borgmästarkandidaten
kommer att bo på två kuster, vara stödd av två partier.
Med krisen i Mellanöstern, är det bara..."
"Det är ett avancerat studieprogram. Sista anmälningsdag är den 11 maj.
Vi måste stoppa mobbningen..."
"...med uppsyningsmannen för borgmästarkandidaten."
När det var min tur att säga nåt,
kändes det som jag var åtta,
och jag sa: "Såg nån YouTube-videon
med tvättbjörnen som stal kattmaten
och katten rev honom och tvättbjörnen brydde sig inte?
Han kom in så här som George Foreman,
och sen sträckte han ut händerna. Han hade händer.
Helt plötsligt hade han händer, jag visste inte det.
Han skopade upp det och sprang iväg på tassarna.
Visste ni att de har händer?"
Så nu är jag gift, så nästa steg är att få ett barn,
vilket jag skulle älska, men jag är 46.
Jag tror att det är för sent.
Lägg av. Jag kommer att dö av naturliga orsaker när ungen går i fyran.
Jag kastar en frisbee till honom. "Vi brukade använde den på lördagen."
Man landar på nunan.
Min unge står där och skriker: "Mamma! Pappa sover igen!"
Jag känner mig hopplöst efter.
Alla mina vänner har barn.
De flesta av mina vänner som har barn är coola,
men jag har några vänner som tror, nu när de har barn,
att jag inte fattar nåt längre.
Vet ni vilka jag menar? Den mest grundläggande skiten.
"Du, det är ganska kallt ute idag."
"Du har ingen aning.
Du vet inte vad kallt är förrän du får en 2-åring
med en tumvante i röven och man försöker..."
Okej, jag fattar, ni har ett komplexare liv,
men jag förstår fortfarande vad frysa och hacka tänder är.
Då vet man att man fryser.
"Min fyllde precis sex. Min fyllde precis sju."
Jag känner mig hopplöst efter.
Vet ni vad jag tänker göra? Jag tänker adoptera.
Ja.
Absolut. Återvinn.
Tänk globalt, agera lokalt.
Allt måste inte vara splitternytt.
Det är som när man renoverar köket.
Man har specialdesignade skåp högst upp och IKEA längst ner.
Jag skulle gärna vilja adoptera. Det är en bra sak att göra.
Men om jag gör det, berättar jag inte det för mina vänner.
Jag dyker bara upp med ungen en dag, bara för att jävlas.
"Min fyllde precis sex, min fyllde precis sju."
Jag skulle vilja dyka upp med en 8-åring, typ: "Bingo!
Nu kan jag tala om för dig det du inte fattar.
Sjuåring?
Vänta tills de blir åtta, det är en så rolig ålder.
Den hemska 2-årsåldern? Prova med åtta direkt!
Bom! De är där direkt...
med alla sina problem..."
Jag borde adoptera.
Jag tycker det är en bra sak att göra, och jag vet redan vad jag vill ha.
Det gör jag.
Jag vill ha en från 2007, 2008...
alltid i bra form med en bra tandbildning.
Vet ni vad jag skulle älska att göra?
Jag skulle vilja rädda ett barn som jobbar i en låglönefabrik.
Skulle inte det vara otroligt? Hitta ungen som gjorde den här skjortan?
Komma till fabriken och säga: "Hej!
"Kom hit! Kom hit, din lilla galning!
Hur står det till? Du ska åka tillbaka till USA.
L-formad soffa, platt teveskärm.
Hoppa in i bilen, ni andra får fortsätta att sy, men du,
du följer hem med mig!"
Ja. Hur lätt skulle det inte vara att uppfostra den ungen?
Efter all skit han gått igenom, allt jag behöver göra är att låta honom sitta ner.
Omedelbart blir jag den bästa person som ungen nånsin har träffat.
Jag tar hem honom. "Slå dig ner."
Han säger: "Får jag sitta ner?"
"Ja, lägg dig på soffan."
Han säger: "Den är som ett moln!"
Jag ger honom en skål med Fritos och sätter på kricket eller fotboll,
en av de där låglönefabrikssporterna.
Jag vet inte. Men ungen skulle älska mig.
Så det är mitt första val.
Det vore mitt förstaval.
Som andraval skulle jag nog välja en pojksoldat från 2005.an
Ja, se till att vi har en stark anfallslinje.
Man måste skydda den döda vinkeln.
Världen är så sjuk. Småpojkar strider i krig.
Det är en två-för-en-deal. Jag kan rädda honom från det helvetet,
ge honom nåt som är kvar av hans barndom,
och, Gud förbjude, om dollarn nånsin blir svag, eller hur?
Om det går åt helvete och zombier tar över, så har jag en reserv.
Alla tror att jag blir problemet,
men jag har den här halvlånga Chuck Norris...
som står bredvid mig och som dödat 170 människor.
Bekräftade dödsoffer.
De är inte historier!
Han kan göra en eldkastare av en dammsugare och en brödrost.
Man kan inte lära ut det, eller hur?
Jag måste vara ärlig, jag kommer inte att disciplinera
soldatpojken så mycket.
Jag kanske är galen, men jag borde nog vara hårdare
mot pojken från låglönefabriken.
"Jag sa, gå in dit och städa ditt förbannade rum.
Jag börjar bli trött på skiten!
Det gäller dig med, om du vill. Men du!
Du har jävlats hela dagen, min herre! Börja inte med den skiten!
Det säger du varje gång. Jo, det gör du.
Varenda jävla gång säger du det. Du vet svaret.
Vill du att jag säger det igen? Nu ska jag prata klarspråk.
Vet du varför? Vill du veta varför?
Du sydde. Okej? Ja. Du sydde.
Han dödade människor. Fattar du?
Nej, han behöver inte bädda också.
För han sover inte i sängen,
han är ute i buskarna hela natten och pratar för sig själv.
Det gör mig skitskraj, okej?
Dra åt helvete! Han skrämmer mig med.
Börja inte klaga igen.
Du ville ha en storebror och du fick en.
Så klaga inte, okej?
Okej, du har rätt. Sluta gråta.
Jag skulle inte ha skrikit åt dig.
Jag trodde jag kunde ta hem honom,
ge honom några Pop Tarts och att han skulle slappna av.
Nu sitter han där och stirrar argt
med den där 'Full Metal Jacket'-minen.
Nej, vi kan inte lämna tillbaka honom, det funkar inte så.
Där är han ju! Hur är läget, kompis?
Vad händer?
Vi pratade precis om dig. Vi har en liten överraskning.
Mår du bra?
Är du arg eller? Är allt okej?"
Så... Jag vet inte om jag gör det. Jag kanske är för självisk.
Jag har ingen aning. Jag vill så mycket. Vet ni vad jag vill göra nu?
Jag vill lära mig att flyga en helikopter.
Ja. Det är min senaste idé. Vet ni varför?
För att jag bor i Los Angeles.
Ja, och där är det ett jävla kaos.
När man landar i stan, titta bara ut genom fönstret
och den icke existerande planlösningen.
Det finns ingen stadsplanering.
De bygger en skyskrapa bredvid ett hus, bredvid en skjutbana,
och där är ett jävla dagis.
Eller hur?
Stan funkar inte ens när allt annat funkar,
så Gud förbjude om dollarn sjunker eller om något galet händer.
Vart tar man vägen i en sån stad?
Ni är trygga här i Atlanta.
Det kanske är lite galet mitt i Atlanta.
Men ni bor i en förort, så ni behöver inte oroa er.
Ni bor inte i en öken.
Ni behöver bara lägga ansiktet i ett fågelbad, så är ni avkylda.
Drick det vattnet i 30 dagar.
I LA kan man inte gå nånstans.
Det är därför jag älskar helikoptern.
Helikoptern är det ultimata jag-skiter-i-det-här-jag-drar-fordonet.
Allt man behöver göra är att reka situationen.
Är det en zombie som går på gatan? Helvete också!
Här ser det säkert ut.
Man kan sitta där och sväva.
Sitta där och sväva och titta på när alla blir dödade,
sitta där uppe och äta ost och kex med en röd spak.
Ja, så jag sa till min fru att jag ville flyga helikopter.
Hon sa: "Ja, nej."
Jag visste att hon sa det med kärlek, men det irriterade mig.
Bara för att hon sa så, skulle jag då säga:
"Åh, okej. Jag trodde att jag skulle få göra det,
men du sa nej, så... det var det.
Du, vilka andra drömmar får jag inte uppfylla?
Vet du det redan, eller väntar du tills jag frågar?"
Ja, jag tänker ändå göra det, men berättar inget för henne.
Jag tänker bara göra det, klara av den jävla kursen,
och när jag får min licens berättar jag det inte för henne.
Jag tänker bara köpa en vit sidenscarf
och hänga den på en spik i vardagsrummet.
Hon säger: "Vad är det? Vad är den till för? Vad betyder den?"
Ja, en dag får du veta det.
När det går helt åt helvete och du får panik
och jag tar bort kvistar från en oförutsedd helikopter.
"Vad är det?" "Håll käften och hoppa in!"
Ni tror att jag snackar skit, men det gör jag inte.
Jag menar allvar. Jag är helt inne på det.
Och sen jag började tänka på det, ser jag helikoptrar överallt.
Jag visste inte att det fanns så många helikoptrar.
Jag kör nerför gatan som Henry Hill och tittar upp mot dem...
och snortar kokain och grejer.
"Jag svär att de är efter mig!"
Jag ser nyheter om dem!
Det är som den där gamla reklamanekdoten.
"Jag visste inte hur många madrassreklamer
det fanns förrän jag behövde en madrass,
och helt plötsligt är de överallt.
Sen köpte jag en madrass och de försvann."
Det är samma sak.
Jag läste en nyhet som hänt i Orange County.
I Orange County i Kalifornien
hade en kille kört helikopterturer i 30 år,
30 år utan en olycka.
Han överlåter firman till sin son: den amerikanska drömmen.
"Jag byggde upp den i 30 år, varsågod, min son.
Hedra vår familj och dess namn."
"Okej, pappa. Jag älskar dig."
Stackars grabb, efter fem dagar
skulle han flyga ett par, men bara killen dyker upp.
Grabben tyckte det var konstigt men tänkte: "Jag behöver pengarna."
Efter tio minuter hoppar killen ut.
Ja, efter fem dagar.
Fem dagar efter ballongerna och tårtan.
"Vi älskar dig, vår son. Se till att familjeträdet växer."
Den traditionella frasen.
Efter fem dagar. Grabben visste knappt vad han skulle säga.
Han sitter där och flyger helikoptern.
"Om du tittar ut till vänster ser du Orange County.
Det finns över 4 mil långa stränder där.
Sätt på dig säkerhetsbältet igen, 4 mil långa stränder.
Etablerades som ett län 1903.
Sir, öppna inte dörren tack. Sir, vad gör du? Sir, nej.
Sluta, nej, nej!
Vad i helvete?
Åh, herregud. Åh, herregud.
Vad i helvete?
Helvete!"
Flygledaren: "Jag vet inte vem som är på denna frekvens, men du måste..."
"Nån hoppade precis ut från den jävla helikoptern!"
Efter fem dagar.
Så jag läste vidare.
Det visar sig att killen som hoppade ut var 61 år,
var obotligt sjuk och hade ont varje dag.
De kunde inte komma på vad som var fel på honom och han hade fått nog.
Då blev killen omedelbart en hjälte i min värld.
Det jag älskar med honom, inte bara för att han tog beslutet,
han dog inte som en mes.
Med en handfull piller och tittar på en romantisk komedi,
invirad i en afghanpläd som mormor gjort.
Åt helvete med det. Killen dog som en man.
"Ta mig upp i en helikopter. Jag tittar på landet jag älskar
och sen hoppar jag ut som en superhjälte."
Jag älskade det. Ja.
Killen skulle haft på sig en jävla cape.
Han var nog totalt upprymd på den helikopterfärden
efter att han äntligen tagit kontrollen över sitt liv igen,
typ: "Dra åt helvete, sjukdom. Jag bestämmer."
Han drar ut rören, käkar en hamburgare och halsar en öl.
"Ta upp mig i helikoptern."
Han hade nog sin jävla fot på instrumentpanelen.
Han lyssnar inte ens på reseguiden.
"Över 4 mil med stränder, sätt på dig säkerhetsbältet igen.
Etablerades som ett län 1903.
Sir, försök inte att öppna dörren. Nej, sluta, sluta!"
Otroligt!
Men saken är den.
Jag utelämnade en liten detalj.
Det är en liten detalj.
Killen överlevde.
Ja.
Ja, de flög 200 meter över havet.
Man tror att det borde räcka. Han föll nog i vattnet
som Greg Louganis, inget plask, bara...
Men vittnen sa att det såg ut som en skyltdocka som föll från himlen.
Så det låter som ett jävla nedslag.
Jag tror han av misstag gjorde det mest episka 200-meters magplasket
i historien, beträffande hopp från en helikopter.
Men det ändrade inte vad han försökte göra.
Jag älskar grabben för hans intention, men tycker synd om honom.
På väg ner tänker han: "Tre sekunder till av smärta!
Två sekunder till!"
Plask!
"Åh, herregud, det här är värre!
Det här är mycket värre!"
Men det får ett lyckligt slut. Han dog senare på sjukhuset.
Det är sant.
Skål för honom. Gud välsigne honom.
Jag hoppas jag vågar nåt en dag.
Hur toppar man det?
Som jag nämnde förra gången jag åkte till stan,
ville jag köpa en pistol.
Det vill jag. Ja.
Men jag har gett upp den tanken. Jag gav upp den drömmen.
Min fru vill inte att jag skaffar en, så...
Ja, hon vill inte det, grabben. Man måste välja sina bråk.
Jag ska lära mig flyga helikopter i hemlighet.
Jag kan inte ha en .357-kaliber hemma.
"Jag gör vad jag vill. Okej? Vad jag säger gäller! Acceptera det!"
Jag kan inte vara den personen. Det gör mig besviken,
för jag ville bara skaffa en .22-kalibrig.
Perfekt pistol att skydda sig med i hemmet, .22-kalibrig.
Tycker du det är roligt, sir? Är det inte tillräckligt?
Jag vet inte.
Jag är i Södern. Det fattar du väl.
Att det inte är tillräckligt?
Du vill...
En pistol, va? .44?
Ni är ju helt galna.
Ni är ju helt jävla galna.
Låt mig fråga er pistolkillar, som skulle skratta om jag hade en .22-kalibrig.
"Varför har du en .22-kalibrig? Det är en liten bögpistol.
Har du den mellan skinkorna? Är det hölstret?
Är det vad du gör med din lilla bögpistol?
Du måste ha en stor pistol."
Alla ni jävla grabbar.
Låt mig fråga er grabbar med pistolerna,
har ni nånsin avfyrat den utan öronproppar?
Har ni nånsin gjort det?
Eller är ni som de flesta? Ni tar ner den till skjutbanan,
sätter i era öronproppar och hörlurarna på,
tar ut den ur väskan.
Du har på dina små gula solbrillor, eller hur?
Ni tittar på ert kalkylblad och lägger tillbaka det, eller hur?
Har ni nånsin skjutit med den utan öronproppar?
För det kommer att hända när inkräktaren kommer in.
Ni har inte dit att säga: "Vänta lite, låt mig bara..."
Det har ni inte tid med.
Jag sköt en .38-kalibrig med fem skott en gång utan öronproppar.
Jag gjorde trädgårdsarbete för en kille. Han kommer ut när jobbet är klart.
"Du, jag har en .38-kalibrig med fem skott. Vill du gå nerför gatan?
Där är ett bilvrak som brunnit. Vi kan skjuta lite."
Vet ni vad som är så roligt? Nästan varje stat skrattar ihjäl sig
i det här skedet av skämtet för det är så jävla löjligt,
men inte när jag kommer ner till Södern.
Ni sitter här och stirrar på mig, typ:
"Okej, så vad hände?
Det är ganska vanligt, jag trodde det här skulle vara komik.
Läser du i din dagbok? Jag förstår inte vad själva...
Storyn är inte så fängslande."
Jag klipper gräsmattan och en främling kommer ut med ett vapen
och säger: "Låt oss skjuta med den på ett bilvrak som brunnit!" Okej?
Herregud, kan vi åtminstone enas om det?
Så jag säger: "Okej, varför inte." Så jag går ner dit.
Jag har aldrig skjutit med en pistol förut.
Jag lyfter pistolen, riktar den mot bilen och trycker ner avtryckaren.
Jag såg mynningen blixtra till, jag kände en stöt, men hörde inget skott.
Jag tryckte ner avtryckaren och allt jag hörde var...
Jag sköt fyra gånger till, men hörde inget.
Det blev inte högre eller lägre. Jag såg bara blixtrar.
Okej?
Så låt oss ta en av era jävla pistoler.
Bara som ett exempel.
Du har den laddad på ditt nattbord. Okej?
För sjutton, säg att du har den där.
Du har väl inte pistolen här och kulorna där?
Du har laddat den jäveln, redo att användas.
Klockan tre eller fyra på natten
är då psykopaten kommer in i huset, eller hur?
Det är då de kommer in, tre eller fyra på natten.
De kommer inte 18:30 på kvällen, när du skär din fläskkotlett.
"Jag är galen. Jag kommer tillbaka om 20 minuter,
så sträck ut knäsenorna, för det kommer att bli helgalet."
Det funkar inte så.
De väntar tills du sover som en stock, tre eller fyra på natten,
precis innan REM-sömnen börjar.
Så som ett exempel
har ni pistolkillar laddat erat vapen, eller hur?
Ditt vapen är laddat och klart.
Du ligger där, samma scenario.
Ett ben under täcket och det andra utanför. T-shirt.
Klockan är fyra på natten och du bara...
Under tiden tar sig en psykopat in genom vardagsrumsfönstret.
Han tar in en stor jävla skära.
Och han lyssnar.
Han lyssnar hela vägen nerför hallen och hör bara...
Han försöker undvika att golvplankorna knarrar.
Och du ligger bara där.
Helt plötsligt börjar hunden på golvet att...
"Vad är det? Vad är det?
Vad är det, ponken?
Hör du nåt? Vad är det?
Varför skäller du?
Du darrar. Vad är det?
Hör du nåt? Vad är...?
Sluta larva dig. Jag måste jobba imorgon."
Helt plötsligt, bom! Dörren svingas upp.
Du ser en skuggfigur. Du plockar upp pistolen. Pang!
Och du missar!
Du missar! Du kan inte se, nu kan du inte höra.
Det är två av fem sinnen!
Ska du smaka honom när han går runt sängen?
Du kommer fortfarande att skjuta härborta.
Under tiden ser du en skugga av psykopaten som kommer runt sängen.
Han hugger av dig huvudet.
Om du hade en .22-kalibrig, skulle du fortfarande kunna höra.
Dina öron skulle ringa, men du skulle höra den jäveln gå förbi dig,
och du skulle kunna skjuta mot honom och han skulle sticka.
Ni accepterar inte att det är en .22-kalibrig. Ni är så ensidiga.
Okej, nej, nej, nej.
Jag ska vara lite diplomatisk.
Jag fattar.
Jag fattar att en .22-kalibrig är som en bättre version av en luftpistol.
Jag fattar, okej?
Jag fattar att om ni verkligen vill döda nån,
måste ni bokstavligen ha pistolen mot nåns huvud
och sätta in en stöt när ni trycker ner avtryckaren.
Jag fattar det. Okej?
Men jag försvarar min åsikt. Jag bryr mig inte vem som är tuffast här.
Jag skulle kunna försvara mitt hem med en luftpistol.
Jag skiter i hur tuff du är. Jag bryr mig inte.
Om jag började skjuta mot dig med en luftpistol, så måste du åtminstone
backa ut och omgruppera. Det är ett faktum.
Om jag sköt dig i armbågen, så skulle din kväll vara förstörd.
"Jag kommer tillbaka!"
Jag har försökt att komma bättre överens med min fru.
Jag har försökt att vara ett mindre svin i vår relation.
Jag förnekar inte helt den sidan dock. Okej?
Jag behåller lite av stridslågan.
Jag tänker inte vara den där förtryckta killen som bara står där, typ:
"Vi ska tydligen baka julkakor."
Grabben med de insjunkna axlarna...
"Hon bakar dem och jag ska strö socker på dem.
Jag tycker inte ens att de är så goda, men bara..."
Nej, jag står på mig ibland. Ibland låter jag det vara.
Man måste bara ha koll på läget.
Vi bråkade härom kvällen och hon blev så arg på mig och sa:
"Du kan sova på undervåningen."
Jag kunde inte fatta det.
Det är det mest arroganta jag hört i hela mitt liv.
När en vuxen talar om för en annan vuxen var de kan sova.
"Du kan sova på undervåningen."
Som om jag skulle sätta mig upp i sängen och grabba tag i en filt som Linus.
"Okej. Var ska jag sova därnere, förresten?
Här nere eller här?
Var ska jag sova?"
Jag säger: "Är du helt galen? Jag tänker inte sova på undervåningen."
Hon säger: "Var ska du sova då?"
Jag säger: "Där jag alltid sover.
Jag sover på din sida av sängen om jag så vill!
Vad ska du göra? Jag är större än du.
Jag håller tag i täcket. Försök att få ut mig.
Kittlas inte. Försök bara!"
Jag sa:
"Säg inte var jag ska sova. Jag sover där jag vill sova."
Hon sa: "Säg inte var jag ska sova."
Jag sa: "Jag är inte den som säger var folk ska sova!"
Det var ett av de där klassiska förhållandegrälen.
Klockan är 02:00 och båda är halvnakna.
Hon har ingen behå, och din halva balle hänger ut.
"Och en sak till! Nej, jag måste säga det här!
Häromdagen kände jag mig nonchalerad!"
Det är inte sant, men vad som förvånar mig är att det finns killar
som faktiskt lyssnar på den skiten.
Ja, man frågar honom: "Hej, hur är läget?"
"Det har varit några tuffa nätter på soffan på nedervåningen.
Du vet ju hur det är, eller hur?"
Nej, det gör jag inte.
Jag fattar det inte.
Hur hamnade du i den situationen?
Vad är du rädd för?
Vad gör hon om du säger nej?
Kommer hon att strypdunka dig i bordet?
Jag kan förstå om du dejtar en kvinna som gör UFC MMA-skiten,
då måste du sova där hon säger att du ska sova, du är så illa tvungen.
Annars attackerar hon dig och säger: "Då kör vi en armblockering."
"Okej, okej!" Man är besegrad.
Eller ännu värre, hon tar ett strypgrepp.
Du vaknar på soffan typ 11 minuter senare.
Du grabbar jackan från soffryggen.
"Jag hatar när hon gör det. Det är inte ens rättvist.
Diskutera som en normal person."
Jag ska prata nån till rätta här,
nån som faktiskt har sovit på soffan, okej?
Det du först är rädd för, kan du stryka.
Hon kan inte fysiskt dominera dig, stryk det.
Vad är du rädd för sen? Hon slutar ligga med dig.
Ja, masturbera. Neutraliserad.
Det är det mest tomma hot som finns. Gör det framför henne.
"Gör mig sällskap!"
Ja.
Jag förstod aldrig det hotet.
Det är som om nån virar en kedja runt ditt kylskåp,
men du har en macka i fickan.
En macka som aldrig tar slut, som något taget ur Bibeln,
som Jesus med det jävla brödet eller nåt.
Så vad är det sista hon kan göra?
Vad kan hon göra nu? Sura?
Klarar du inte av det?
Gå förbi teven utan att titta på dig,
eller lagar nåt gott åt sig själv i köket.
Vem bryr sig?
När min fru gör det sitter jag bara där och börjar kommentera.
"Nu går hon förbi teven igen.
Hon måste vara jättearg."
Hon har aldrig gjort en body slam med mig, nånsin.
Jag säger inte det för att vara en skit. Okej?
Jag säger bara att du måste se till att de är påpassliga.
Ibland måste du visa lite motstånd.
"Stopp, stopp."
Resten av skiten... Jag lär mig det om kvinnor.
Man måste hålla dem lugna.
Håll dem lugna, som en räddningshund.
"Allt är lugnt, allt är lugnt.
"Ja, ja, ja, det är bra,
jag har det jättetrevligt.
Nej, dina vänner är fantastiska,
dina vänner är fantastiska, det är en mycket intressant fest.
Jag pratar med folk
och har det jättetrevligt här."
Det är så man gör.
Gör man det tillräckligt, har man nåt att komma med när man skriker tillbaka.
Jag måste ge henne en eloge också.
Vi grälar mycket över teven.
Vi har båda kommit halvvägs.
Hon tittar lite på sport och jag tittar ibland på romantisk komedi.
Jag bryr mig inte, töntarna kommer att knulla hejarklacksledaren.
Jag tittar på det, okej?
Det gör mig inget, det är en uppmuntrande berättelse.
Jag gillar bara inte kärleksscenerna i romantiska komedier.
De ger mig gåshud.
De är så himla trevliga. Det är missionärsställningen.
De har ljus tända. Den banala saxofonmusiken.
Melodin går alltid ner.
Som om saxofonen indirekt antyder penetreringen.
För de kan inte visa det.
De måste framställa henne som den endimensionella lilla ängeln.
De ignorerar 90 procent av hennes sexualitet.
Inget hårdragande, rumpdaskande, inget av den skiten.
Inget av kvinnans sexuella tabu.
Det tar man aldrig upp.
Det där med håll mig nere men släpp mig, men håll mig nere.
Stryp mig, men låt mig andas, men skräm mig lite.
"Jag vill känna din styrka men känna mig trygg,
men låt mig veta om du verkligen vill det."
Hela "Femtio nyanser av en våldtäkt" eller vad fan den heter.
Ja.
Jag låtsas inte ens förstå det.
Jag minns första gången en kvinna ville att jag ströp henne lite.
Jag visste inte ens vad hon gjorde.
Jag var bara så exalterad att få mig ett ligg. Jag bara...
Och hon tog hela tiden min hand och satte den precis här.
Jag visste inte vad hon gjorde.
Jag trodde hon testade mina magmuskler eller nåt.
Och till slut sa jag: "Vad gör du?"
Hon sa: "Jag vet inte.
Du kan väl strypa mig lite.
Varför vill du inte göra det? Det blir kul."
Varför jag inte vill göra det?
Jag vill inte ha en svimmad naken kvinna med mina fingeravtryck runt hennes nacke.
Snutarna kommer och jag säger: "Ja, hon är härinne, konstapeln.
För sjutton, det var hennes förslag. Jag lovar, det var hennes förslag!"
Ja, de får det alltid att se trevligt ut i de filmerna.
Det mest vågade de gör ibland,
är att de kysser varann mot en vägg.
Jag antar att kvinnor gillar väggar. Jag visste inte det.
Många upp-mot-väggen-kyssar.
"Åh, herregud, det är väggen.
Den stödjer mig, kanske han stödjer mig,
det är en metafor, jag älskar det."
Ja, jag såg en häromkvällen när de gjorde det,
och helt plötsligt hade de sex mot väggen.
Och jag tänkte: "Äntligen nåt mer intressant."
Men det gjorde det stående mot varann, missionärsställningen.
Utan tvekan en av de svåraste positioner som finns,
och de gjorde det hur lätt som helst!
Allt hon gjorde var att lyfta upp benet.
Han tog tillfället i akt.
Jag förstörde filmen för min fru.
Jag sa: "Det där funkar inte!"
Har en kille en u-formad kuk?
Hur kan han ens göra nåt?
Stoppar han in den i hennes navel?
Smorde han in hennes lår och struntade i hennes behov?
Om allt hon kommer att göra är det här,
måste hon lyfta benen högst upp.
Okej? Om inte, så måste ni göra vissa justeringar.
Du grabbar tag i hennes andra ben och försöker lyfta upp henne
och använder de här musklerna.
Kanske man kan grabba tag i en dörrkarm, sjunka ner,
försöka komma in. Försök göra det.
Bara en porrstjärna kan göra det
längre än 18 sekunder innan de säger:
"Det här är ju vansinnigt.
Mina vader bränner,
jag kan inte röra mig tillräckligt för att kunna göra nån sorts åverkan.
Jag kan bokstavligen känna hur du tappar intresset
med varje patetiskt försök jag gör för att du ska njuta."
De i filmen har inga problem med att knulla.
Sen lyfter killen upp henne som om hon inte väger nåt.
De går framåt och där är sängen, och han lägger ner henne i den.
Jag vill inte vara en skitstövel, men alla kvinnor härinne är tunga.
Ja, du är tung. Du är en vuxen kvinna!
När slutar ni lyfta upp era barn? När de är 5 eller 6?
"Släpp mig! Herregud.
Du kommer att ge mig ryggskott. Hoppa på din bror istället."
En vuxen kvinna väger 52 till 54 kg hela vägen upp till Gud vet vad.
Och det är ingen jämfördelad vikt.
Det mesta sitter på höfterna och din röv.
Ditt huvud hänger bakåt och försöker skapa en motvikt.
När vi grabbar går till gymmet
sätter vi inte 14 kilo på ena sidan och 82 kilo på den andra.
"Ja, för fan!"
Ja, det är ju löjligt.
Att försöka bära en naken kvinna,
är som att försöka bära en halvfylld vattenmadrass.
Man slår i saker.
När man ser sängen, går man inte emot den,
man börjar långsamt öka farten.
Sen studsar hon av madrassen, slår i väggen, glider ner
och båda är helt avtända
och man får ta fram mackan ur fickan igen.
Okej, det var allt för mig. Ni var helt otroliga.
Tack så mycket.
Tack, tack.
Jag hade jättekul.
Vi ses nästa gång. Tack.